Översatt av figgefi
Du hade rätt,Varinia.
Själva hämnden i sig, är inte nog.
Att bli som din fiende är att förlora till honom.
Vad är viktigt är det inte vårt liv eller död.
men det nya vi gjorde, helt kort.
En värld utan slavar.
Om du dör, vem kommer att berätta historien?
Lev, så att jag lever.
Så att vi lever vidare.
Att det inte blir bortkastat eller glömt.
Såg du blicken han gav dig, Varinia?
Nej.
Även om, så bryr jag mig inte.
Vilken sorts blick?
Du, vilken blick? Vilken blick?
- Oh!
- Vilken blick! - Varinia!
Eyah!
Nej!
Jag lovade en gång att berätta din historia.
Det började i en liten by, Gaul där jag föddes som en fri kvinna.
Romarna kom och förstörde min värld och gjorde mig till slav.
Ingenting eller någon kunde stå emot romarna.
Men Rom stördes av konflikter.
Blodiga inre strider rasade
mellan underklassen och patrioterna, deras rivaler.
ledda av senatorer som Marcus Crassus, världens rikaste man.
Som barn, fick han se sin far mördad i Forumet.
Crassus reste sig från sin familjs nederlag
till obegränsad rikedom och makt.
Makt kontrollerad bara av sina rivaler, som Antonius Agrippa.
De inre striderna var över. Man log åt varandra.
Men kampen var aldrig över.
Agrippa. Röstfiskande?
Nej, njuter bara av vårt fria demokratiska liv.
Ett nytt vin, från Spanien.
Läckert. Men jag tycker bättre om din tjänare.
Några nyheter från Spanien?
- En stor seger för Pompei. - Ännu en?
Mannen är glädjande tråkig med sina segrar.
Jag ska trösta mig själv med hur Crassus mår.
Pompei är ingen stor krigare.
Han är så mätt på sina triumfer att han knappt kan rida på sin häst.
Ringakta Pompei men han får jobbet gjort.
Segern över beridna Gauliska bönder är knappt av militär betydelse.
De säger att han vill bli konsul.
Den här druvan....
...är inte bra. Mera vin.
Jag tror att jag ska låna din fru, Cornelius.
Crassus rikedom kunde räknas i guld och silver.
men rikedomen mättes i kroppar.
Tusentals slavar.
De levde sina korta liv i en smärtfylld värld
med nyckfullheten hos sina ägare.
Ingen romare ägnade dem någon tanke.
Där borta.
Hälsningar, invånare.
Idag erbjuder vi en grupp barbarer från Gaul,
från det stora vänliga Pompei.
Ohoj, Batiatus. Vad har fått dig att lämna Capua?
Samma som dig, skulle jag tro.
Mina förråd behöver fyllas på.
fastän hur en man från landet kan bjuda mot en senator...
- Jag kan väl lika gärna gå hem. - En blygsam man från landet?
Det är vida känt, att er gladiatorskola är den finaste i hela Italien.
- Du smickrar mig. - Nej, inte det minsta.
Titta på den skönheten. En jungfru.
En jungfru. Jag tvivlar att hon ger våra fronttrupper något nöje.
Att vara jungfru är överskattat.
Bara en ursäkt att trissa upp priset.
Friska tänder.
Breda höfter. En utmärkt föderska.
Magnifikt.
Hon är lätt att komma överens med, jag lovar,
men Gaulerna har tunt blod.
De klarar knappt vintern. Det vore att kasta bort pengarna.
Varför, Batiatus, är du kär?
Var inte orolig, min vän. Jag bjuder inte mot dig.
Du är för snäll, Senatorn.
- Jag kanske behöver en gentjänst någon dag. -Oh...givetvis. Givetvis.
500 sestertier!
Såld!
Hur kan senaten välja Pompei istället för dig som nästa konsul?
Det ska vara en sluten röstning.
Jag har köpt en present.
Den är vacker.
- Du är för generös. - Är jag?
Det kanske jag är.
I armarna på den rikaste mannen i Rom
och hennes mans bästa vän... - Visa mig.
... Helena må bli förlåten sin okunskap att värdesätta det ovanliga armbandet.
Vad är helvetet?
Helvetet är den plats där enklaste handling blir smärtsam.
- Där det gör ont att gå... - Gå på!
-...att andas, t om att tänka.
Egyptens guldgruvor var ett sådant helvete.
Bland de trakiska slavarna dömda till en tidig död
var det en som skulle skaka om Rom.
Hans namn - Spartacus.
Ta upp det!
Nej!
Stopp!
Han är en trakier, va?
Värre. Han är ett djur.
Bra. Det är ännu bättre.
Det är din turdag, trakier.
Vad är det för ett ställe?
Ha! Ha!
Gå!
Nytt kött!
Håll käft! Arbeta vidare.
Ni luktar, djur. Tvätta er.
Den här vägen.
Allt ska hackas i tunna skivor. Jag skulle inte ge det här till en hund!
Jag skulle kunna vänja mig med det här.
Jag är Gannicus. Det är Spartacus.
Juden David. Han pratar aldrig. En del säger att han inte kan.
Ni är trakier, va?
- Hopen liknar trakier. -Var tyst, Nordo. Ät.
Jag uppfattade inte ditt namn, vän.
Ni är inte mina vänner. Jag vill inte veta ert namn eller historia.
Varför inte?
Därför att vi kanske möts i arenan, och då måste jag döda er.
Varför vänta?
Du får gott om tillfällen att slåss.
Lugna er tills ni inte har något val. Ät.
Ni måste vara de nya trakierna.
Jag känner alltid igen trakier. Ni luktar som svin.
- Du måste vara Crixus. - Ni har hört om mig.
Vem har inte? "Stornästa Crixus." Jag är inte förvånad att du kände lukten.
Nog!
Till era celler! Nu!
Ok, gå, slavar!
Du, Spartacus.
Var lärde du dig att slåss?
När en romare ställer en fråga, svarar du, slav.
Mot romare.
Goddag, Crassus.
Crassus. Vilken trevlig överraskning.
Jag visste inte att du tog del i så vanliga nöjen som att bada offentligt.
Jag föraktar inte allmänheten.
Ah. Du älskar människor, men tål inte folket.
Varför styr de som är mest gynnade av mobben
har mest vinning av allmänhetens girighet och dumhet?
Varför är de rika alltid så förtjusta i reformer
efter att de blivit rika och inte innan?
Republiken var ett fint styressätt när Rom var en avkrok.
Tiderna förändras. Rom regerar över världen nu.
En man med rätt vision måste styra Rom.
så makten...ska utövas av vem?
De utbildade? De rika? De kungliga? Av Crassus?
eller av Pompei?
Plato sa att ledarskap var för de utbildade.
Det lämnar Pompei utanför. Du menar, Julius Ceasar.
Har du hört, vad de säger om honom?
"Varje kvinnas man och varje mans kvinna."
Rätt, Pompei tar sig vatten över huvudet.
Om han inte passar sig, kommer hans huvud att hänga i Forumet
precis som din fars och din brors.
Sa jag någonting?
Det här... är romarnas korta svärd
gladius, där ni fått ert namn.
56 cm långt. 1,3 kg tungt.
Ett dödande stickvapen.
Ni dödar en man med det och känner hans lukt,
känner hans andedräkt.
Men ni horungar är inte värdiga att slåss med gladius än.
Ni använder de här träsvärden
medan jag lär er.
Du, slav.
Plocka upp det.
Kom till mig.
Igen.
För sakta, slav. Ta upp det.
För sakta.
Cinna!!
Vad tror du om våra trakiska slavar? Bra, eller?
De har viljan men ingen riktig talang.
Jag förstår. De har bara tur.
och Cinna,
den pojken var väldigt dyr.
Skada inte min egendom.
Nog! Gå! Hämta henne.
Kom.
Kom hit.
Mycket bra.
Bättre.
Kom.
Låt mig lukta.
Oh....
- Vet du...
...Jag kan vara en snäll Herre.
Oh, ja. Nu, nu...nu.
- Nu, kyss mig. - Nej!
Nej! Nej!
Håll henne!
Nej! Nej!
Hej, Spartacus.
- Hur är det med din näsa? - Du hade tur.
- Behöver jag slå in den, igen?
- Var slogs du mot romarna? - Trakien.
- Du? - Gaul, där jag fångades.
senare på Sicilien där slavar gjorde uppror.
- Gjorde uppror? - Två gånger.
Romarna, var livrädda för oss, och är fortfarande.
Nu dödar de en man bara för att tala om det.
Varför misslyckades ni?
Det är fasansfullt att slåss mot romare.
Stenen fortsätter rulla.
Spelar ingen roll hur ofta ni går till attack, till slut mals ni ner till damm.
Snabbare!
Lägg manken till, horungar!
Varför använder afrikaner treudd och nät?
Det roar romare att se oss som fiskare.
Jag var bonde. Jag hade aldrig sett ett nät förrän jag kom hit.
Nordo, mannen betyder problem. Låt han vara.
Draba, har de satt upp svärdet mot treudden?
Treudden vinner alltid.
Sluta prata! Tillbaka till jobbet.
Ok, pack, gå!
Sätt kroppen i rörelse!
Bra, Draba! Driv honom bakåt.
Snabbare!
Hårdare! Är ni män eller kvinnor?
Imorgon får ni er upprättelse
när ni kämpar i arenan i Capua.
Det spelar ingen roll bara ni slåss bra och modigt.
Gör det och även de besegrade får nåd.
om det, inte är ert öde
kommer publiken att kräva att ni dör ärofullt,
på romerskt vis, så här.
Spartacus...knäböj.
En besegrad gladiator ber kanske om nåd
genom att höja handen så här.
Döden kommer i en nackstöt...
här.
Så dör en gladiator från Batiatus hus.
Vad är fel, trakier? Tappat appetiten? Ät? Drick!
- Imorgon dör vi. - Jag dör inte imorgon.
Gudarna bestämmer när vi dör.
- Jag tror inte på dem. - Tror du inte på gudarna?
När jag ser himlen ser jag bara stjärnor.
Hädare! Du kan bli nedslagen för det.
Ingen klar blixt.
- Vad tror ni på? - Oss.
Vår vilja. Vi bestämmer när och hur vi dör.
Ät i alla fall. Ni behöver styrka i kväll.
- Vad händer i kväll? - Kamp, lilla trakier.
- Ljuva kamp!
Tyst! Sitt ner!
En liten lärdom.
En man är inte bra i arenan om han förtorkar.
- En gladiator är inte en skräpslav.
- Han är en man. - Eyah!
Och en man behöver en kvinna.
Tyst, tyst.
För er som slåss i morgon,
lånar jag välvilligt ut dessa underbara.
Bruka dem väl.
Och i morgon, visar ni vilka män ni är! Cinna!
De är era.
Idiot! David slåss inte i morgon.
Crixus.
Du spelar tuff, trakier. Här.
Batiatus frågar om hon kan göras mer mjuk.
Se till det.
Kom här, kvinna!
Jag är Spartacus.
Vad kallas du?
Frusen? Här.
Stenarna är kalla på natten.
Sov där. Jag ska inte störa dig.
- Vakna, horungar!
På rad vid dörrarna.
Snabba på där nere!
Mitt namn är Varinia.
Varinia.
Kom igen, ut.
Idag förväntas ni ge ära åt Batiatus hus.
Misslyckas ni, kommer ni förbanna den dag ni föddes.
- Var är de på väg? - Capua.
De slåss idag.
Trakiern, kallad Spartacus. Är han bra?
Vet inte. Han är annorlunda, tuff.
Hur?
Alla gladiatorerna här är starka, modiga
men är ändå slavar. De accepterar det. Inte han.
Han klarar sig inte länge.
Du var med honom i natt?
Ja och nej.
Du, flicka! Kom hit!
Du ska passa upp mig på spelen
men, om du ger mig några problem,
lovar jag att vårt förra möte kommer kännas som en mors smekning.
Nu, gå och tvätta dig.
På rad!
Jag uppskattar ditt bidrag till mina spel, Batiatus.
Få människor förstår den ekonomiska börda jag tvingas bära
i tjänst, i dessa hemska provinser.
Tack. Jag uppskattar lånet av dina trupper.
Säkerhetsstyrkor som mina är inte heller billiga.
En hand hjälper en annan.
Givetvis. Mera vin!
Ett perfekt moget päron.
- Fastän en del blev skadat. - Ett lydnadsproblem.
Men vi jobbar på det. Eller hur?
Ja, Herre.
- På korset - Vilka är de? - Mordbrännare.
De bär en tunika indränkt i olja.
Har du ändrat dig om gudarna?
Om det fanns gudar i den här världen, så är de inte här.
Brinn! Brinn! Brinn! Brinn!
- Crixus...
....mot Gaius.
- Gannicus...
...mot Antonius.
- Spartacus...
- mot Commudos.
Den nye gladiatorn, Spartacus. Är han trakier
eller håller du fortfarande på greker?
Han är riktig, helt igenom.
- Duktig? - Cinna tror på honom.
- Eller hur, Cinna? - Ok. Tusen på Spartacus.
Låt oss se dödande!
Döda! Döda! Döda! Döda!
Är du skadad?
I gruvorna trodde jag att jag sett det värsta hos en man.
Jag hade fel.
- En slav har inget val. - Inte jag.
Publiken, fann ett nöje i blod och död.
Ok, gå, slavar!
Hårdare! Snabbare! Använd ryggen!
Kan du inte ligga med mig, Spartacus?
- Är det för att Cinna sa det? - För att Cinna sa det,
för att trakiska män och kvinnor ska vara kyska tills giftermålet.
- Slavar gifter sig inte. - Jag vill gifta mig med dig.
Giftermål kräver en helig man. Jag trodde, du inte trodde på gudar.
Jag tor på vad jag ser, hör och känner.
Min stam tror att människan skapades av gudarna.
- Att de lever genom oss. - Vi är kött och blod, det är allt.
Det är vad djur är. Romarna säger att vi är djur.
Att vi inte har någon själ.
Men du är rädd att erkänna att du håller med romarna.
Jag har aldrig träffat någon som du, Varinia från Gaul...
jag älskar dig.
Vill du gifta dig med mig?
På vad, lovar du?
På blodet i mina vener och de andetag jag tar,
Jag är din tills jag dör,
det kommer aldrig att finnas någon annan i mitt liv, jag svär.
På blodet i mina vener och de andetag jag tar,
- Jag är din... - Tills..
Den dag jag dör.
In i livet efter.
- Hur vet jag att det finns ett liv efter? - Jag har tro.
Det finns ingen annan man än du.
Jag svär.
Döda! Döda! Döda! Döda!
Spartacus! Spartacus! Spartacus!
Herre. Vi har besök, Herre, från Rom.
Cornelius Lucius och hans fru, Helena. Och Marcus Crassus.
Marcus Crassus är här, och du lämnade honom utanför?
Oh! Ädla Crassus. Det är en stor ära, sir.
Jag är Lentulus Batiatus. Var så god, sitt.
Jag och mina tjänare är här för tjäna dig.
Lite...Lite vin för att skölja ner dammet,
och kanske, lite honungsglass?
Ja?
- Hur kan jag behaga dig? - Mina vänner och jag uppskattar
en privat förevisning av trakier.
Utmärkt val. Ers nåd är en expert.
- Till döds. - Till döds?
En privat förevisning är en ovanlig begäran.
Jag ser att du skämtar. Det är bra. Det roar mig.
Jag skrattar inte.
Nej, det gör du inte. Du bad om trakier.
Det betyder att du vill se en bra svärdkamp.
Jag har världens bästa.
Men till döds, inga nyanser
inga lömskheter.
Absolut ingen kvalite. Madam.
Jag är ingen slaktare, sir, jag är artist.
- Ja. - Jag ska ge er en bra kamp.
Bra kamp. Till döds.
Jag vill se mod.
Jag vill se passion.
Men mest, slutgiltighet.
Till döds, det blir dyrt för er.
-25.000 denarer. - Du kan köpa en elefant för det.
Ok.
Inget fejk.
Inte ligga i sanden och låtsas vara döende.
Om en av dem är nere eller om båda ligger,
vill jag att din tränare skär upp deras hals.
De måste förstå det.
Jag lämnar 10.000 i förskott,
resten när jag blivit nöjd.
Se på afrikanen.
De bästa kämparna och de skickligaste, men tråkiga.
De kan hålla på och på.
De bästa striderna utförs av trakier.
- Håller du inte med, slavägare? - Jo, men alla har sina fördelar.
Ändrade planer.
Matcha en trakier mot en svart.
Med all respekt, Herre, det blir ingen match.
När trakierns svärd fastnar i nätet, är han slut.
Ja, kanske. Men afrikaner är inte kända som strateger.
Hannibal, så klart, är undantaget.
Jag vill se hur länge en mentalt överlägsen
men mindre beväpnad, kan klara sig.
Herre, sådana experiment väcker ont blod hos männen.
För 25.000 denarer tror jag att du har råd med lite ont blod.
Börja!
Hör upp!
Vad är det! Vad är det!
En privat fight.
- Vad vill du? - Draba.
Draba!
- Och David. - David.
- Han är en jude, eller?
Ja, jag vet att du ville ha en trakier...
Nej, nej, nej. Det här blir intressant.
Har ni sett en jude slåss? Duktig med svärd.
och modig enligt ryktet.
Vem annnars?
Spartacus...
och Polymus,
Polymus...Spartacus.
Spartacus?
Gillar du dem?
Alla - utom honom.
Jag gillar inte honom.
Förlå mig, lady, men den mannen har varit i ringen 12 gånger.
Han är väldigt bra, stark och snabb.
- Vem ska han möta? - Afrikanen.
- Vad gör du? - Ber.
Hur ber du?
Jag kan visa dig.
Vill du göra en sak för mig?
Någonting vi gör i vår stam?
Sätt din mun mot min och blås in din själ i mig,
och jag blåser in min i dig.
Våra själar blir då en för alltid.
En själ i två kroppar.
Jag kommer tillbaka.
Om du inte gör det, dödar jag dig själv.
Spara din kraft till i morgon.
Jag är full av styrka.
Svärd mot nät och treudd. Vad för match är det?
Dags.
Dags!
Jag undrar, vad de tänker på?
Gladiatorer är som djur, rätt och slätt.
Om man tänker på dem som människor, tappar man greppet.
Är det sant vad de säger om judarna? Att de stympar sina pojkar?
Vill du se?
Hämta juden till mig, innan han slåss.
Hämta hit juden.
Ni andra, till inspektion.
Klä av dig.
Gör de så mot sina barn?
Vad grymt.
Det kanske förklarar deras skicklighet med kniven.
- Jag vill att juden kämpar först. - Givetvis, sir.
- Slå till! - Döda honom! Döda honom!
- Döda honom. - Döda honom, jude!
Varför dödar han, honom inte?
Döda honom!
Varför gör han inte slut på honom?
Vänta ingen snällhet från mig, trakier.
Lev, Draba.
Det är vad livet är till för.
Om gudarna älskar dig...
dör du i barndomen.
Det var något extra.
Om andra paret är lika bra som det första, kommer jag att vara nöjd.
Slå till!
Döda honom! Döda honom!
Slå till nu!
Stoppa honom.
Varför dödar han inte mig?
Om han dödar mig, överlever han.
Om han får igång romarna, dör han.
Han väljer att dö.
Vem väljer att dö?
Hellre än att leva som ett odjur,
valde Draba att dö som en man.
Far!
- Shh.
Det var bara en dröm.
Nej.
Jag sov till nu.
Nu är jag vaken.
Gå, hundar!
Marschera! Jag sa gå!
Gå!
Gå, avskum!
Är det sant att Draba aldrig dödade någon romare?
Om en man måste kasta bort sitt liv, kan man dö bättre.
Vill du dö bättre?
Han kommer dö som en hund, du med. Vi alla andra med.
Är du min vän, Crixus?
- Var Draba din vän? - Ja, och min lärare.
- Lärde han dig att dö? - Han lärde mig att leva.
Jag ger er den bästa maten. Jag ger er kvinnor.
Ni lever som kungar, i lättja.
Allt jag förväntar av er är lojalitet och lydnad.
Vad får jag i gengäld?
Förräderi.
Cinna, hämta en svart man.
Döda honom!
Det kommer inte att bli mer problem. Inte ens hundarna kommer morra.
Gå på, gå på, kor!
Gå, slavar!
Är vi hundar som ni piskar?
- Spartacus! Bered dig att dö! - Cinna!
Vad händer där ute?
De är för många!
- Du lärde mig bra, Cinna.
Tyst!
Låt han tala!
Tyst! Lyssna på Spartacus!
Jag har varit ensam hela livet, som du.
Vi kan aldrig se varann i ögonen.
Leva som djur!
Här är Drabas lektion.
Jag vill vara en man.
Mitt liv är min brors.
Lev för att slåss mot romarna!
Slå in portarna!
Herre! Gladiatorerna! Har gjort uppror!
Stå inte bara där som en dreglande idiot. Hjälp mig!
Fältformation!
Hämta mina papper. Vi måste till Capua.
Mot garnisionen. Gå!
Mot seger!
Fria män och kvinnor, lyssna! Vi måste göra oss redo.
Nordo, kan du öppna till vapnen?
- Om jag så måste öppna med tänderna. - Titta, Spartacus.
Gå, David.
Gå. Prata med dem.
Vad vill du att jag ska säga?
Bjud in våra bröder att komma med.
- Gåvor! Jag kommer med gåvor!
Frihet för er och era barn! Kom med oss!
Frihet åt alla! Kom med!
Spartacus sa alltid att du skulle tala en dag.
David, Varinia.
- Kom. - Du kan berätta senare.
Det är en sak till jag måste göra.
Maecenus! Maecenus!
oh, tack, tack så mycket. Du måste stoppa dem.
- Var är avskummet? - På de södra klipporna, härifrån sett.
Det finns många värdefulla egendomar. Du måste spara någonting!
För sent för det. Dubbla farten! Gå!
Snälla!
- Kom igen. Låt oss gå. - Titta på dem.
De är så arroganta, att de förlorat sin ordning.
Så?
Om de attackeras, måste de slåss, man mot man.
Vilka slåss bättre man mot man än gladiatorer?
Crixus, Nordo...
Vi har gäster.
Ska vi inte hälsa dem?
Reträtt!
Tydligen har det varit ett uppror bland Capuas gladiatorer.
Hela garnisionen har stupat
slavarna har tagit sig till höjderna, där revolten spreds.
Det är vad jag talar om. Vi behöver ett starkt ledarskap.
Skicka avdelningarna till staden för att krossa upproret genast.
Hela Roms garnision?
Är du tokig? Slåss mot slavar?
Hur många av dessa farliga kreatur är där? Vem leder dem?
Det är ett jobb för en utlänning och en hop hundar.
De massakerade hela garnisionen i Capua.
Garnisionen i Capua...
Förlåt min burdushet, men effektiva låtsassoldater.
Ett slavuppror är inget enkelt. Vi minns Sicilien.
Två gånger anföll slavarna.
Andra gången, höll de hela ön ett år.
Just den här revolten sker
mer än 16 km från oss där vi sitter och käbblar.
Föreslår du att vi kallar hem en legion från fronten?
- Pompei, kanske? - Och vänta veckor på honom?
Kommer slavarna vänta? Jag tror inte det.
Vi måste ta itu med saken innan det går över styr.
Alla stadens avdelningar?
Tre. Tre hela avdelningar.
Under vems ledning?
Jag förstår att det inte är vanligt att framhålla sig själv.
Bryt inte mönstret.
Jag skulle föreslå att vi skickar avdelningarna
under skicklig ledning av Titus Glabrus.
Min Herre, jag vet knappt vad jag ska säga.
Tack för ditt förtroende.
Om det är Senatens önskan och folkets, då accepterar jag.
Om detta är Senatens önskan,
kommer, Titus Glabrus, gå med er välsignelse.
Lyssna på pöbeln med tyngd och kraft från romersk lag.
Vi marscherar jorden runt och vänder på varenda sten!
Titta på dem.
De tror att kriget är vunnit. Det har inte ens börjat.
Hur ska vi föda dem eller klä dem,
t om träna dem att slåss mot imperiet Rom?
Genom att lära dem att dela bördorna.
Som fria män.
Varför föreslog du Glabrus? Han är så tjock att han spricker.
- Politik är pålitligt. - Varför klev du inte fram?
Agrippa skulle blockerat mig av elakhet.
Dessutom, är det en liten seger att besegra slavar
och en fruktansvärd skam vid misslyckande.
Om Glabrus lyckas,
Ett litet uppror blir kväst och han är skyldig mig en gentjänst.
Om han misslyckas, utbryter panik i staden.
Senaten kommer omfattas av ett mer permanent ledarskap.
Rädsla är inte dåligt, Caius.
Det är för en mer formbar väljarkår.
Crassus säger att han vill bli konsul
för att återställa Roms forna glans.
Han vill verkligen förvandla konsuln till en viktigare position. Kejsare.
Den dag då Crassus blir konsul
blir dagen då republiken Rom dör.
Tiden är inne för några beslut.
- Vi måste gå? - Vart då?
- Jag vill gå hem. - Överallt samma visa som här.
Överallt finns herrar och slavar.
Jag går vart jag vill. Ingen talar om för Crixus, vad han får.
Kom ner, Crixus.
Det här är Crixus från Gaul.
- Kanske den starkaste mannen hos oss.
Men ändå, är han bara en man.
Kan du böja de här?
Alla de här.
Vi är som pilar.
Ensamma, är vi svaga.
Men tillsammans, är vi oövervinnliga.
Det var därför romarna arbetade hårt, för att splittra oss stam för stam.
- Då är vi en stam? - Ja!
- Är det er önskan? - Ja!
Vem ska leda oss?
Stå upp, om du vill leda oss.
Spartacus.
Spartacus! Spartacus! Spartacus!
Om det är er önskan.
Vi behöver lagar, så att ingen blir tyrann.
- Vad är de? - Vad vi än tar håller vi ihop.
Ingen man äger någonting, bara sitt vapen.
- Vi kan bli rika på allt guld vi tar. - Vi gör romarna till våra slavar!
- Yeah! - Jag vill inte bli en slavägare!
Slaveri är ont.
En ondska som gjorde män till slavar och slavägare till djur.
Det ska vara jämlikt och rättvist mellan män och kvinnor.
- Då är vi en stam? - Ja.
- Ett folk? - Ja!
Är det er önskan?
Det är det.
Det är min önskan.
Det är vår önskan.
Då gör vi så här.
Vi går från plantage till plantage, från hus till hus,
befriar slavar, och slåss mot alla som försöker stoppa oss.
Vi gör slut på Rom, och bygger en ny värld
Där det inte finns några slavar och inga Herrar mer!
- Vad händer? - Några plantager bränner stubb.
Det är för mycket rök för det.
- Då är det skogen eller något. - Säg åt dem att gå fortare.
- Helena! - Snabbare!
Varför stannar vi? Vad menas?
Vem ni än är, så blockerar ni vägen för Roms invånare.
Flytta er ur vägen.
Plocka upp era stänger!
- Plocka upp era stänger!
Glabrus vill att vi vet att han inte har träffat på brigaderna,
och bevisen på deras avskyvärdheter.
" Vi har hört att slavar som inte går med, knuffas mot svärdet
"och alla romare som oturligtvis möter dem
"möter ett öde värre än döden.
"Det är med storg sorg jag måste meddela morden på flera nobla,
"däribland Cornelius Lucius och hans fru Helena."
Helena och Cornelius Lucius?
- Är du säker? - Det är vad som sägs.
"Rebellernas ledare är Spartacus, en gladiator från trakien.
"Han har lett dem till Vesuvius.
Det är där jag tänker ställa upp och fälla dem.
"Vila försäkrade om, att jag kommer ihåg att jag bär
Roms ära och majestät i mina händer.
"Titus Glabrus."
Vi ska vara jämlika, är vi? - Har du problem med det?
Jag ska göra vad jag kan, men jag lovar inget.
Det är bäst. Ett barn behöver sin far att se upp till.
- Ett barn? Ska vi ha barn?
Slavarmén klättrar på norra sidan av berget, Herre.
En frikostig användning av termen "armé".
- Ledsen, Herre. - Vi slår läger här för natten.
Varför fortsätter vi inte, Herre?
Och avskär slavarna före bergen?
Det är kallt, jag är trött och hungrig. Vi slår läger här.
Jag tycker om det. Lätt men starkt.
Spartacus, vi behöver prata.
Det är ett krigsråd. Vad gör en kvinna här?
Hon har all rätt.
Styr kvinnor dig? Är det därför judar styrs av romare?
Vilken är Gaulernas ursäkt?
David har nyheter åt oss.
Tre avdelningar romerska soldater är nedanför oss.
Vi är fångade. De är så säkra, att de inte ens byggt en pallisad.
1500 man.
Jag visste det. Att detta skulle ske, trakier, men du insisterade.
"Folket är trötta. De behöver vila."
De döda vilar för alltid.
Du måste ha vetat att de skulle följa oss. Hur kommer vi ner från berget?
Vilken är din plan?
- Jag har ingen. - Har du ingen plan?
I det ögonblick jag stod upp på tränings- plan, har jag bara tänkt på nästa steg.
- Du måste ha någon idé. - Måste jag?
Jag är inte annorlunda än er. Är det inte meningen? Alla är lika?
- Ja, men... - Kom på något!
Han blir bra.
- De valde dig till ledare. - Jag bad inte om det.
Men du nekade inte heller.
Varför skulle du?
- Nu har tiden kommit för att leda. - När jag var ensam,
allt jag hade att förlora var mitt eget liv.
Nu har jag hundratals liv.
Ditt liv.
Vårt barns.
- Jag tror du kommer finna svaret. -Var?
Med själen du säger du har? -Ja.
Du skulle inte valt den här stunden, Spartacus.
Det verkar som stunden valt dig.
Herre, har du lovat trupperna att slå läger.
Utan att bygga skydd?
Männen är trötta, jag med.
När romarna slår läger bygger de ett fort.
Det är bara en handfull ruttna slavar på våra villkor.
Med kvinnor och barn och en tiondel av vår utrustning.
För en tid sedan frågade några av er, om jag hade en plan
Planen är. Vi anfaller först.
David, stanna med dina män utanför lägret tills du hör mig skrika,
rusa sedan in som galna hundar.
Fungerar det inte, dödar jag dig själv.
Fungerar det inte, behöver du inte döda mig. Då är vi alla döda.
Kom igen.
Du kan berätta för oss nu.
Du är säker här.
Jag sov.
Jag vaknade av skrik.
Ljudet av skrik.
Jag skrek.
Deras män var överallt, som rovlystna bestar.
deras kvinnor följde, tog ut sin hämnd på de skadade.
Dödandet fortsatte.
Våra män la ner sina vapen och bad för sina liv
men ingen nåd gavs.
-Varför klarade du dig? -Jag vet inte varför de valde mig, Herre.
Allt jag vet är, att jag hämtades till deras ledare.
Mitt namn är Spartacus. Jag har ett meddelande till Senaten.
Säg dem att vi slavar, säger att Roms väg är fel och betyder död.
Vi vill inte ha något. Lämna oss ifred.
Kommer ni efter oss igen, Dödar vi er alla.
Av allt som Rom håller heligt,
Jag vill se hennes ära återställd
Jag ska inte vila...
förrän Spartacus...
hänger, på korset, på Roms portar